Detta har hänt...
Jag passerade i ett annat universum och tog en son som inte var min.
Inte en dag har passerat utan att jag känt bördan från den handlingen.
Peter förtjänar att veta sanningen. Du räddade livet på honom.
- Han kommer säkert förstå. - Du öppnade inte bara ett hål-
-till andra sidan, du tog mig tillbaka.
- Min son... - Jag är inte din son.
Peter lämnade sjukhuset för tre timmar sen. Han är försvunnen.
Walter?
Jag tyckte vi behövde organisera sakerna bättre.
- Du har rökt marijuana. - Det jag rökte kan inte-
-klassas som marijuana. Det är en hybrid av kronisk supernova och
-och afghansk kush.
- Jag kallar den för Brown Betty. - Walter...
Jag vet hur du känner dig.
Det är viktigt att ta kontrollen över livet.
Peter kommer att komma tillbaka. Han behöver bara lite tid.
Men han kommer tillbaka.
- Har du hittat honom? - Jag är ledsen, Walter.
- Jag har några ledtrådar, men... - Men vadå?
Vad kan vara mer viktigt än att hitta Peter?
Godismaskinen stal pengarna. Hej, Astrid. Hej, farbror Walter.
Vi har lite godis i kylskåpet. Du kan gå och välja nåt där.
- Vem var det? - Det var Ella - Rachels dotter.
- Rachel är Olivia syster. - Hon var tvungen att åka till Chicago,-
-så jag ta hand om henne då. Jag undrade om ni kunde se efter henne...
Nej, jag kan inte se efter nån mer. Jag är bara i fas Ett.
Jag tror hon menar mig.
Walter rökte nåt som kallas "Brown Betty."
Försiktigt, Stella. Gene, inte slicka.
- Kan du se efter henne några timmar? - Oroa dig inte, vi ser gärna efter henne.
Du dödar honom. Du får inte röra sidorna.
Vad är du för typ av doktor? Du försöker ju inte ens.
Allt du har gjort är att äta upp mitt godis och prata konstigt.
Och du skrattar åt allting.
- Kan du inte berätta en historia? - Jag är inte bra på det.
Berättade du inga sagor för Peter?
Det gjorde säkert mrs Bishop, men...
Nej, jag berättade inga sagor för Peter.
Jag var alltid... för upptagen med mitt arbete.
Dina föräldrar då, farbror Walter? Berättade de sagor för dig?
Jo. Min mor älskade Chandler-
-och en annan författare som hette Dashiell Hammett.
Hon älskade deckare. Och musikaler!
Hon avgudade musikaler! Hon brukade klä upp mig-
-till personligheter i pjäser i skolan. Jag blev ofta retad som barn.
Walter... Ella skulle gärna vilja höra en historia.
Det var en gång...
Okej. Är ni redo?
Det var en gång...
Fanns det en fulländad detektiv.
Men hon hade tänkt dra sig tillbaka.
För det fanns en mysterium hon inte kunde lösa.
Hur man kunde komma över ett brustet hjärta.
Miss Dunham? Jag heter Rachel.
Ursäkta om jag stör, men jag vill hyra er.
- Min pojkvän saknas. - Som ni ser är jag upptagen.
Han blev osams med en hasardspelare vid namn Big Eddie.
- Jag är orolig att nåt har hänt honom. - Han kanske har dränkt honom.
Nej, tack.
När nån kommer in hit och oroar sig för sin älskade är försvunnen, eller värre.
Men när jag får reda på vad som hänt, så önskar de att han var död.
- Vad brukar du få reda på då? - Rachel, var det va?
Gör dig själv en tjänst. Åk hem.
Han skulle aldrig göra det som du antyder.
Vi har precis träffats, men det var kärlek vid första ögonkastet.
Ni tror väl förståss inte på sånt. Men jag försäkrar dig att det gör det.
- Undrar vad skolbarnen gjorde mot dig. - Kan du lära mig algebra istället?
Ni förstår att... Medicinen farbror Walter går på orsakar-
-posterior och laterala crioarytenoida muskler för att dra ihop larnyxerna.
Var ville jag komma? Ja, just det!
Äkta kärlek.
- När pratade du med honom senast? - På telefon för två dagar sen.
Vad heter han?
Peter Bishop.
Vänta lite. Det måste vara fel. Mamma älskar inte Peter.
Givetvis inte. Det är bara en historia.
Men med alla bra sagor är saker inte som de verkar.
- Vart var vi nu? - Hon togs sig precis an fallet.
Hur kunde hon motstå det? Vad Rachel inte kände till-
-var att detektiv Olivia en gång trodde på kärleken.
Och av den orsaken tog hon tog sig an fallet för att se-
-om den kärleken verkligen existerade. Nu kan det bli lite läskigt.
Jag vet inte om du vill att jag ska fortsätta.
- Har det med Peter att göra? - Kanske.
Precis när Olivia börjat samla ihop information från Rachel,-
-långt bort på andra sidan stan, hade en ung pojke gömt sig-
-för han hade en speciell sak. - Vadå för sak?
Det var så att han hade...
Ett hjärta. Men inget som världen nånsin hade sett.
Fringe säsong: 02 - avsnitt: 20
Översatt av: Mr. Swede
Tecken på en bra detektiv är var hon får sin information.
Är han här?
Detektiv Dunham kände högt uppsatta människor.
Hej, konstapel Broyles. Trevligt att träffas.
- Ska du inte hälsa? - Jag vet inte om ni menade det-
-eller om ni försökte snärja mig. Ni är bra på sånt.
Jag vill be er om en tjänst. Inte samma typ av tjänst-
-att att för sex år sen låtsas att jag inte såg en polis-
-plantera bevis för att få en befordran.
- Vad gäller det? - En saknad person.
- Jag har aldrig sett honom. - Det här då?
Betyder det nåt för dig?
Killens flickvän hittade den i hennes lägenhet samma kväll han försvann.
Det är en företagslogga. Massive Dynamic.
- Hört talas om dem? - Nej, vad sysslar de med?
- Frågan är, vad de inte sysslar med? - Precis, vad sysslar de inte med?
Olivia gjorde sin läxa. Och fick snart reda på vad de gjorde.
Massive Dynamic tjänade sina pengar, till vilket pris som helst.
Ett uselt företag som aldrig missade ett tillfälle för att utnyttja människor.
Gjorde sin förtjänst på andras bekostnad.
Miss Dunham... Nina Sharp. Trevligt att träffas.
- Tack för att ni tog er tid. - Detektiv Broyles har informerat mig.
Ni letade efter nån och jag kanske kan hjälpa er?
Ja. Han heter Peter Bishop. Jag undersöker hans försvinnande-
-på hans flickväns bekostnad. Hon tror att han är i trubbel.
Det skulle inte förvåna mig. Oavsett problem så förtjänar han nog det.
Peter Bishop är en svindlare. Många talanger och identiteter.
Från småtjuv till storskalig industriellt spionage,-
-men endast en persons intresse - hans eget.
Men en sak kan jag berätta. Om han låtsas älska denna kvinna,-
-så utnyttjar han henne på nåt sätt. För hennes och din skull...
Jag hoppas att han förblir försvunnen. Han är farlig.
Ni får ursäkta, jag har saker att ta itu med.
- Tack för att ni tog er tid. - Miss Dunham.
Ni bör fortsätta med försiktighet.
Jag menade när jag sak att Peter Bishop är farlig.
Det är jag. Det har skett en utveckling.
Hej, ni har kommit till Rachel. Lämna ett meddelande.
Detta är Olivia Dunham. Jag vill prata med er om Peter Bishop.
Ring mig så fort ni kan.
- Rachel? - Hjälp mig, miss Dunham!
Så kan det inte gå. Hon kan inte vara död.
- Varför inte? - För det är hennes mamma.
Nej, det är inte det. För så fungerar inte historier.
Hon är kär - äkta kärlek. Hon kan inte dö.
Som jag sa, i den här historien är inte saker som de verkar.
Hon var en skådespelerska. Hon hette egentligen Kelsey.
Vi vet inte mer än så. Vem som än gjorde det visste vad han gjorde.
Lämna inga fingeravtryck. Vi vet inte vilket vapen han använde.
Men en sak vi vet båda två, är att döden förföljer er.
- Vad försöker ni säga? - Att du håller dig undan.
- Precis när mitt intresse är väckt? - Lägg du näsan i blöt-
-får du och dit intresse skaka galler. - Tre mål mat och säng - frestande.
- Men jag tror jag står över. - Jag menar allvar, Dunham.
Lämna detta till de erfarna.
Du vinner.
- Nummerupplysningen. - Jag vill ha en adress, tack.
- Och vilket är namnet? - För en dr Walter Bishop.
- Det är ju du. - På sätt och vis.
Dock inte lika stilig som farbror Walter. Men lika strålande.
En som tar, en drömmare. Och Olivia skulle snart upptäcka-
-att det var han som fick henne inblandad i allt det här.
Så ni lejde henne att leja mig för att hitta Peter Bishop?
Varför gick ni inte själv till mig?
Ert rykte föregår er, miss Dunham. Ni är inte den bästa, men selektiv.
Ni tar enbart fall där nån förlorat sitt hjärta för kärleken.
Jag använde henne för att få er uppmärksamhet.
Ni har min uppmärksamhet nu. Vem sjutton är Peter Bishop?
- Och varför letar ni efter honom? - Han var min labbassistent.
- Är ni släkt? - Det är bara en tillfällighet.
Jag älskade honom som en son. Men han var farligare än vad jag befarade.
Han stal nåt från mig. Min mest viktiga uppfinning.
Jag har tillbringat hela mitt liv med att tillföra glädje och lycka-
-med att göra världen bättre.
Tuggummi var en av mina första.
Flanellpyjamas.
Regnbågar. Och mitt senaste projekt, sjungande lik.
Varför inte ge de döda lite liv?
Men deras harmoni är lite avstängd.
- Vad är detta? - En kram, så klart.
- Han uppfann kramar? - Ja, han uppfann allt det underbara.
Teddybjörnar och chokladkakor, och...
Och nåt mer anmärkningsvärt än så. Ett hjärta av glas.
- Vad gör den så speciellt? - För och främst är det en kraftkälla.
Men den är kapabel till många otroliga saker, men tills nyligen...
Så hölls jag vid liv av hans glashjärtat.
Jag har ett dåligt hjärta, så därför uppfann jag glashjärtat.
Men för några kvällar sen kom nån in på mitt rum-
-och stal det medan jag sov.
Batterierna har hållit mitt tillstånd stabilt, men...
- Utan hjärtat dör jag. - Tror du Peter stal hjärtat?
De försvann vid samma tidpunkt. Hjärtat är ovärderligt.
Vem vet vad nån kan betala för det. Jag har så mycket kvar att uträtta.
Dör jag får jag aldrig avsluta dem.
Alla mina idéer...
De kommer att följa mig i graven.
- Hon kommer väl hjälpa honom? - Självklart.
Men först måste hon återanställa hennes assistent, Esther Ficklesworth.
Jag har står erfarenhet med alla typer av människor.
Det är väl en fördel? Med mental- patienter behöver man tålamod.
Och kärlek. De behöver väl kärlek?
Förlåt, ursäkta mig. Det är min gamla chef.
Kan nu ursäkta mig en stund? Hon ringer bara när det är viktigt-
-eller när hon går vilse.
- Vad vill du? - Ett nytt fall. Jag behöver dig.
Du sparkade mig i morse, och du är skyldig mig sex månaders lön.
Varför tror du att jag skulle släppa allt bara för du ringer?
För det är viktigt. Och för det är den typen av flicka du är.
Dunham?
- Släpp din utredning. - Vem sjutton är ni?
Jag är en man som inte låter hans känslor orsaka problem.
Stick inte ut ditt hjärta där det inte hör hemma.
- Förlåt. Gör det ont? - Nej, det är ingen fara.
Fortsätt gärna.
Jag förstår inte att du blev indragen in affärer över äkta kärlek.
Men det är väl ditt problem, va? Du letar alltid efter nåt som inte finns.
Det stämmer inte. Jag letar inte efter nån-
-som vill ge sitt hjärta till världen. Nånstans måste det finnas en kille-
-som kan värma mig när jag fryser, ge mig mat när jag är hungrig-
-och ibland kanske gå ut och dansa med mig.
Det var konstigt. Det ser ut som det läker.
- Vad hade han för vapen, sa du? - Jag har inte sett nåt liknande.
Det såg ut att vara en typ av... laser.
Det är samma typ av skada som dödade Rachel.
Mannen som attackerade mig är samma man som tog hennes hjärta.
- Beskriv det. - Beskriv vadå?
Vapnet. Jag har en idé.
Jo, patenten på den här saken godkändes förra året.
En häftig sak, har jag för mig. Patenterad av ett teknikföretag.
Tänk om man fick jobba där. Massa utrustning och spionsaker.
- De går under namnet... - Massive Dynamic.
Ni kan bara inte rusa in! Miss Dunham!
För några timmar sen blev jag attackerad av en man som sa-
-åt mig att glömma att jag hört namnet Peter Bishop.
Antingen ringer jag FBI eller så berättar du sanningen.
Ta fram mappen på Quantum lasern.
Den framtogs här på vårat biomedicinska forskning labb.
Den var avsedd som ett kirurgiskt instrument.
Men för ett tag sen stals vår prototyp.
Säg mig... Mannen som attackerade er...
Var han flintskallig, med ett udda tonfall i rösten?
- Vem är han? - Inte "han", utan dem.
Vi kallar dem "Iakttagare". De är farliga,-
-och de kommer inte med tomma hot.
Ni borde vara försiktig med vad ni blandar er in i här.
Hon ljög. Nina Sharp ljög, inte sant?
- Vad får dig att tro det? - Jag litar inte på henne bara.
Du är en smart flicka. Men du har lite bråttom nu,-
-men du tänker rätta tankar, Olivia trodde inte heller på henne.
- Har du fått fram nåt? - Nina Sharps företag...
Grundaren heter William Bell. Har du hört talas om honom?
- Nej. Borde jag det? - Han verkar vara en typ av-
-vetenskapens Christopher Columbus. Han söker alltid det är på gränsen-
-till våra fantasier. Här är den intressanta delen.
Under de sista åren har ingen sett till honom, inga konferanser,-
- inga offentliga framträdanden. Han verkade bara försvinna.
- Vad har det med Peter Bishop att göra? - Jag vet inte.
- Men det är konstigt, inte sant? - Ja. Jag måste lägga på nu.
Dunham? Var försiktig.
Ja, mamma.
- Kan vi prata utan nån hör oss? - Självklart. Vad är det?
- Jag har hittat det. - Glashjärtat?
Och du hade rätt, Peter Bishop hade det.
- Var finns han då? - Vet inte, men vi ska hitta honom.
Det var fantastiska nyheter. Jag visste att du skulle göra det.
- Jag håller på att bli tokig, William. - Genom att utnyttja hjärtats kraft-
-ska vi kunna skapa en stabil dörr mellan universumen.
Och efter all denna tid kan vi snart vara tillsammans.
Jag vet, min kära.
Ursäkta mig. Hon är vaken.
Jaha. Jag antar att jag borde känna mig ledsen för dig.
Inget av detta skulle ha bekymrat er. Jag gjorde allt för att skydda er.
Jag varnade er, men ni lyssnade inte.
-Nu har du inte gett mig nåt val. - Ska ni skicka mig långt bort-
-där jag inte kan skvallra för nån vad ni gjort med glashjärtat?
Inte precis.
Varsågod, mr Gemini.
Nej, nej. Nej...!
Hjälp mig!
Jag hörde att du letade efter mig.
- Känns det bättre? - Att en varm dusch är bättre-
-än att drunkna i en träkista? Jo, mycket bättre, tack.
- Jag antar att du inte bor här. - Nej, och ingen annan heller.
Verkade vara ett bra gömställe.
Men denna är din? Vad är det?
Är du hungrig?
Hur visste du att jag drunknade?
- Kaffe? - Ja, en sockerbit.
Som jag sa innan, jag hörde att nån letade efter mig.
- En polis vid namn Olivia Dunham. - Nån har gett dig felaktig information-
-för jag är inte polis utan privatdetektiv.
Gillar du jazz? Miles, Duke, Louis, John Coltrane...
Man kan få veta mycket från person av vilken musiken han lyssnar på.
Och huruvida de dansar eller inte.
Jazz gillar jag väl inte. Men jag gillar att dansa.
Vi är väl varandras motsatser, för jag hatar att dansa.
Men dig skulle jag dansa med.
Skulle du det? Varför då?
Det vore nog roligt. Du ser ut att kunna dansa bra.
Allt detta är väldigt snällt, och jag är tacksam att du räddade liver på mig,-
-men jag vet vem du är och vad du gjorde.
Vet du varför jag letade efter dig? Dr Walter Bishop hyrde mig.
- Jag vet att du tag hans glashjärta. - Vad det det han sa?
Att jag stal hans hjärta? Vad sa han mer?
Att han skulle dö utan hans hjärta. Och allt gott han gör här i världen-
-skulle följa honom i graven. - Jag antar att det inte bara är jag-
-som har fått falsk information. - Skulle det inte vara sant?
Kom med mig.
147 nålar. Var och en representerar ett barn som skadats av Walter Bishop.
- Hur då skadat? - Han har uppfunnit många bra saker.
Men han sa inte var idéerna kom från. Elefanter, regnbågar, lakritsstänger...
De kommer från barns drömmar.
Han stjäl barns drömmar, och byter ut dem med mardrömmar.
Detta är ett mönster av fördärv. Av skadade barn, krossad oskuld.
- Vilka mer känner till detta? - Ingen.
Jag har arbetat för honom i åratal, inte ens jag kände till det.
Därför var jag villig att dö så att han skulle leva.
- Det är ditt hjärta. - Jag föddes med det.
Jag var villig att ge det till Walter...
...för allt gott han gjort.
Och för allt gott han kan göra. Jag tyckte hans liv var mer värdefullt.
Åtminstone till jag fick veta sanningen.
Walter Bishop är inte ansvarig för allt goda här i världen.
Men har är ansvarig för så mycket ondska.
Fan. De har hittat oss.
Jag visste att du var på att dansa. Du gav verkligen järnet där ute.
Du var inte så dålig du heller.
Jag behöver din hjälp, Olivia.
Jag är döende.
Jag har dem.
Vad gör jag nu?
Har du spelat det där Operationsspelet? Det är ungefär som det fast tvärtom.
Sätt in de batterierna i mitt bröst. Men rör inte nervändorna.
- Om jag nu göra det? - Gör inte det.
Det blir inga problem för dig. Ta det lugnt och ta en i taget.
- Varför blev du detektiv? - Jag vet inte...
Jag antar att jag alltid vetat vad jag har velat syssla med.
- Och vad är det? - Ta hand om människor.
Vem tar hand om dig då?
Okej.
Jag klarade av det.
Det är en kvar.
Det måste vara trevligt att veta vem du är.
Att veta sin plats i världen.
- Du då? - Jag trodde jag gjorde det.
Jag trodde jag visste vem jag var. Men jag hade fel.
Klart.
Peter?
Peter? Peter?
Snälla, Peter.
Peter.
Du gjorde det.
- Var försiktig nu. - Batterierna lär inte räcka länge.
Vi måste skaffa tillbaka mitt hjärta. Det där var Nina Sharps män.
- Nina Sharp har inte ditt hjärta. - Vem har det då?
Lägg ner den, dr Bishop.
- Hur visste du att det var jag? - Saken som kom igenom väggen...
Jag visste att jag sett den förr.
Du förde Nina Sharps iakttagare till er sida, inte sant?
Peter. Peter!
Jag ville aldrig skada nån. Jag kan förändra mig.
Jag kan gottgöra för alla skada jag har orsakat. Snälla.
Peter, snälla.
Det är för sent, Walter. Vissa saker kan man inte ångra.
Skämtar du? Det var inget bra slut.
Alla bra historier börjar med "det var en gång,"-
-och slutar alltid med "de levde lyckliga i alla sina år."
Du vet inte hur man berättar historier, farbror Walter.
Jag ska berätta hur det ska sluta.
Peter. Peter, snälla. Jag kan ändra mig.
Jag kan laga alla skada jag orsakat. Ge mig en chans till, Peter.
"Och Peter tittade Walter i ögonen och förstod att det fortfarande"-
-"fanns godhet kvar inom honom."
"Så Peter tog hans speciella hjärta, med all sin kraft delade han det itu."
"Hjärtat var så magiskt att det fortfarande tickade."
"Och tillsammans skapade de godhet, och levde lyckliga i alla sina dagar."
"Slut."
- Moster Liv! Vi hade jätteroligt. - Hade ni det?
Först spelade vi spel. Sen berättade farbror Walter en historia.
- Ingen förändring, Walter. - Han slut var inte vidare bra.
Den var ledsamt. Men jag fixade den åt honom. Inte sant, farbror Walter?
Ja, min raring, du hade rätt.
Du hade ett korrekt slut. Den var verkligen mycket bättre.
Pojken har inte återvänt än. Jag tror inte dr Bishop minns min varning.
Jo, jag är också orolig.
Översatt av: Mr.Swede www.swesub.nu